Jeg fatter ikke at du gjorde det mot mannen min.
-Jeg beklager. -Beklager?
-Han ser ut som en klovn! -Jeg er like sjokkert som du.
Dette får følger, herr Tovar.
Bare vent og se.
-Jesus, Maria og Josef. -God morgen, herr Tovar.
Du fikk herr Block til å se ut som en idiot. Hva tenkte du?
Jeg prøvde å få ham fin.
-Unnskyld? -Yngre, kanskje.
Herr Block var ikke ung, hyggelig eller slank.
Litt farge i ansiktet endrer ikke på det.
Jeg er lei for det.
Jobben vår er å få de døde til å se bra ut for familiene.
Jeg har mye å tenke på-
-og du gjør det ikke lettere.
De første øyenvitneutsagnene-
-var skrekkslagne og usammenhengende.
-Tante Lou? -God morgen.
-Har du tid? -Alltid for deg, Junior.
Jeg har fått nok av den jenta.
-Gikk forrettelsen ikke bra? -Nei.
DyeAnne gjorde klart liket.
Men fru Block var ikke så fornøyd.
-Tre feil? -Vel... Ja.
Ok, jeg sier opp DyeAnne. Lat som om du ikke vet noe om det.
-Jeg har for mye å tenke på. -Selvsagt.
Takk.
Paret Del Amo venter. Og jeg har ordnet et intervju med en ung kvinne.
-To møter? -Hun har gått begravelsesskolen.
Du må treffe henne. Hyggelig, smart.
Jeg vet at hun ikke kan erstatte Bobby Kimball.
Men om du liker henne, kan hun gjøre Bobbys arbeid.
-Pitt Institute? -Ja, P.I.M.S.
Du sa vel ikke noe om lønn?
Ok. Ingen flere møter denne uken, hva?
Dataen sier...
...nei.
Jeg må sjekke noe.
Gi paret Del Amo mer kaffe og en avis!
-Det vet du at jeg gjør. -Takk.
-...da får vi bedre oversikt. -Takk, politimester.
Dette er Bill Cardill, WIIC, nyheter i TV 11.
-God morgen. -God morgen.
-Jeg har akkurat begynt. -Hvem sin bil er det, Russ?
Jeg skulle si det. Denne karen kom forbi...
Werner Gottshok Begravelsesbyråinspektør
-Sa han noe? -Han ville se seg omkring.
-Og du lot ham gjøre det? -Han så så offisiell ut.
-Han er statsansatt. -Hvor gikk han?
-Kirkegården, tror jeg. -Helvete.
Russ, hold den porten låst!
Jeg holder den låst, Gerald.
Ingen går ut.
Hjelp meg. Hjelp meg.
Jeg er lei for det, herr Gottshok. Virkelig.
-Hva...? -Det var ikke meningen.
Ingen leveranser, sa jeg jo!
Stopp, stopp!
-Fant du ham? -Ja, det er ordnet.
-Ingen leveranser. -Men de er...
Jeg vet hvem de er. Si det til dem.
Han vil ikke ha dere her.
Hvorfor er spaden blodig?
Jordrotter. Glem spaden nå, Russ.
Har du latt døren stå åpen i dag?
Nei... Ja, i noen minutter.
Jeg gikk inn og drakk.
Helvete. Helvete! Er døren låst nå?
-Ja. -Gi meg nøklene.
Hvilken rolle spiller det? Den var bare åpen i noen minutter.
God morgen. Gerald Tovar, begravelsesagent.
Francis Del Amo.
-Min kone, Honey. -For et søtt navn.
-Det er hyggelig å treffes. -Hvordan føler du deg?
Jeg kan ikke klage.
Jeg er lei for det, det er røykeforbud her.
Hva kan Tovar &amp; Sønn Mortuary gjøre for dere?
Min far er på et pleiehjem, og han kan dø når som helst.
-Så vi vil ha en plan. -En forhåndspakke.
Vi har noen å velge blant. Vi kan se på utvalget av kister.
Vi har flest kister med halvlokk, stål, glassfiber, tre. Jeg liker eik.
Vi vet ikke hva pappa vil ha.
Men han har alltid vært veldig...økonomisk.
Gjerrig.
Jeg forstår.
Jeg pleier ikke å anbefale det, men vi har en stoffkiste.
Vi kaller den &quot;Minimum&quot;.
Sponplate dekket med svart filt.
Verdig og veldig økonomisk.
Herr Tovar, siden pappa aldri pratet om det,-
-og vi nå ikke vet hva han ville-
-tenkte vi kanskje...
Kremering.
Jeg forstår.
-Skremte jeg dere? -Nei, ikke du.
Noe skjedde på veien. Vi stoppet og pratet med noen menn.
Sjåføren sa at de ikke var menn, men lik.
-Cristine... -Cristie.
Du har referanser, det er bra.
Får jeg spørre hvor du fikk utdannelsen din?
Her på jobben, med pappaen min.
Jeg planla det ikke. Det ble bare slik.
Så du tok over familieforetaket?
Ja. Pappa jobbet med lik med pappaen sin hjemme i Tsjekkia.
Jeg kan ikke uttale navnet på byen. Jeg er den første som er født her.
-Det er bare dere i Hinzmanville? -Ja.
Ja, vi er alene på markedet.
Du kan få begynne som lærling om du vil ha jobben.
-Ja, takk! -Kan du begynne i dag?
-Ja, jeg kan begynne med en gang. -Bra.
Det er ikke så luksuriøst her.
-Jeg må overvåke arbeidet ditt først. -Selvsagt.
Dere tilbyr kremeringer her også, hva?
Vi gjør ikke... Vi gjør ikke så mye sånt.
Men vi har en ovn.
Tante Lou får prate om lønna. Det er ikke mye, men ok.
Lou gir deg nøkler. Noen rom får du ikke adgang til.
Takk, herr Tovar.
Kall meg Gerald!
Her er kjølerommet.
Kom.
-...menn som stjeler lik. -Hvorfor kjører du sånn?
Vi kunne ha blitt fanget.
DyeAnne...
Dette er Cristine... Cristie Forrest.
Hei, jeg heter DyeAnne.
Hyggelig å treffe deg. Cristie. Diane?
DyeAnne, med en Y og en E.
DyeAnne har vært hos oss i tre måneder. Hun trener ennå.
Hun er ikke klar for balsamering. Dere kan jobbe på herr Hadley sammen.
Jeg må sjekke en sak. DyeAnne, vis Cristie hvor alt er!
Ok.
Etter vasken masserer vi musklene.
Det gjør det lettere å balsamere.
Jeg har hørt at han tok metamfetamin.
Han tok en overdose.
Alle får samme respekt når de kommer hit.
-Jobb litt mer med biceps. -Jeg vet hvordan man gjør det.
Unnskyld meg.
Gerald fortalte ikke hvor du gikk på skolen.
Junior vil gi meg sparken.
Junior?
Jeg vet ikke hvorfor jeg bryr meg.
Arbeidstiden suger.
Sene kvelder, utrykninger?
Nei! Jeg elsker å arbeide alene.
Sent om natten.
Det er resten av tiden, om dagen, med folk.
Hei, Dye...
Unnskyld, jeg trodde at du var DyeAnne.
-Det er i orden. Jeg heter Cristie. -Dette er Cristie Forrest.
Den nye assisterende byråsjefen.
-Så formelt. Jeg har akkurat begynt. -Hyggelig å treffe deg.
Har du sett Gerald?
Ingen fare.
-Vi ses senere, DyeAnne. -Jeg SMS-er.
Hyggelig å treffe deg, Cristie.
-Tante Lou? -Den tapte broren kommer tilbake.
Gerald.
Harold.
-Jeg burde vel være overrasket. -Oi.
Du har forandret deg.
Har du gått ned i vekt?
Jeg lar dere to være alene.
Du har sikkert en hel del å ta igjen.
Hyggelig å ses igjen, tante Louise.
Så...
Har du hengelås på krematoriet nå?
Vi har problemer der inne.
Vi må nok snakke.
Får jeg tilføye at Gud helte en bøtte av naturressurser-
-ned hit til oss for å gi sin velsignelse-
-til patrioter som setter pris på hardt arbeid.
-Hva er det på TV? -Søster Sara.
-Søster Sara? -...som er på vår dørterskel!
-Har du pratet med DyeAnne ennå? -Ikke ennå. Jeg skal.
Kan du skru det opp? Hun er toppen.
Gerta, jeg avviser de som sier at-
-bare fordi den forrige visepresidenten ikke hadde puls,-
-så er han, som media så gjerne uttrykker det-
-en vandrende død.
Eller en zombie, også.
Kjenner du lukten?
-Hva da? -Lukten av idiot ble sterkere.
-Forstår du henne, tante Lou? -Tea Party-prat.
Le om du vil, men den kvinnen-
-er den nye bevegelsens ansikt.
Er du teabagger nå? Du vet vel hva &quot;teabagging&quot; er?
Det er et upassende ord.
Gerald, da...
Alle foretrekker vel sin egen slags ulykke.
Amerika!
Vi hører ikke lenger.
Slik ser det ut når grunnloven rystes.
Ingen kommer inn hit. Det er forbudt område.
Du har ikke rørt noe!
-Hva? -Du har ikke rørt det siden han døde.
Nei. Jeg går inn her iblant for å få være for meg selv.
Er det fremdeles der?
Pappas &quot;kosteskaft&quot;?
-Det vekker minner. -Fikk du leke med det?
-Gi meg det. -Nei, Harold.
Det er ingen leke. Den er verdt penger.
Jeg husker denne også. Pappas gamle minikjøleskap.
-Der er ikke noe du vil ha. -Noe å fukte strupen med, bare.
Bare det ikke er light.
-Hva har vi her? -Ta det ut.
Det er ikke light.
Du har rett. Det var ikke det.
Det var godt.
Du ser så trist og udyktig ut, Harold.
Det er hyggelig å treffe deg også, Gerald.
Hvorfor er du her? Ble du lei av å behandle hunder og katter?
Nei.
Nei, jeg...
Jeg stengte veterinærklinikken.
Jaså?
Jeg måtte.
Jeg trenger penger, Gerald.
Ok, Harold.
Nei. Nei, nei...
Mye penger.
Nå, lillebror.
Ikke tro at jeg har noen penger!
Hør her, Gerald.
Du arvet begravelsesbyrået, huset, tomten det står på-
-for ikke å snakke om gården. Jeg trenger penger.
Jeg bestrider testamentet om jeg må.
Skal du begynne igjen?
Etter ti år kommer du hit...
-Du var ikke i begravelsen. -Jeg følte meg dårlig.
Hvorfor skulle jeg gi en halv-Tovar penger, selv om jeg hadde noen?
Faen, Harold.
Unnskyld meg.
Det passer ikke nå.
Vi er fremdeles brødre.
La meg godtgjøre deg!
Kom til middag i huset i kveld, så kan vi prate om det.
Skal du lage middag?
Hvis du ikke heller tar noe ut av det gamle minikjøleskapet.
Det er et vanskelig valg.
Da er det avgjort.
Kom hit klokken sju, så kjører vi dit sammen!
Ok, bror.
Ok.
-Får jeg komme inn? -Du er alt inne. Hva er det?
Døren. Den var bare åpen i fem minutter, jeg lover.
Jeg tror deg, Russ.
Jeg har hatt mye å tenke på i det siste.
Ovnen er ødelagt, vi har en nyansatt.
Arbeidet hoper seg opp.
-Du har kanskje kjent lukten? -Ja...
Vi tier om det. Er du med?
Ja da. Men...
...krematoriet... Funker ikke ovnen i det hele tatt?
Vi kan si at ilden ikke fungerer for meg, Russ.
-Ok. -Russell?
-Du har en bror på Henry Cooper, hva?
-Ja, min tvillingbror Owen.
Han er en latsabb.
Han har hestehale. Det er kvalmt.
Jaha.
Gå ut og vask vogna!
-Du, Russ! -Ja?
Ikke glem nøklene!
Og hold deg borte fra ovnsrommet så lenge, ok?
Ja da.
-Har du lagt ut alt desinfisert? -Ja, herr Tovar.
Du lukter mentol.
Min spesielle parfyme. Bare for din skyld.
Det er alltid hyggelig å se noen Gud brukte litt ekstra tid på.
Synd at dette ikke er en av dem.
Da setter vi i gang.
Du har alle verktøy her og munnformere der borte.
Der ligger øyenkapsler. Og om du ikke klarer å lukke øynene...
-...så bruk superlim. -Det visste jeg ikke.
Jeg har ingen injeksjonssprøyte for å lukke munnen. Bare nål og tråd.
Jeg har faktisk en egen injeksjonssprøyte.
Det går bra, hvis du kan bruke den.
Og det ser du ut til å kunne.
Min trokar.
Pappa kalte det balsamererens spyd.
Man skal skyve den forsiktig inn, spesielt om det er gass i liket.
Det er enda en grunn til at vi har ansiktsmaske.
Jaha.
Jeg har noe å gjøre. Hjelp Cristie.
Ordne ansiktet, Cristie. Jeg er straks tilbake.
Kom an!
-Pappas T87? -Japp.
-Hopp inn. -Hva har du gjort?
Hva har jeg ikke gjort?
Her er pappa.
Ta den tiden du trenger. Jeg går inn i huset.
-Du husker hvor spisestuen er. -Ja.
Hallo?
Hei, herr Tovar.
Ok.
Ja. Jeg forstår.
Idiot.
Hva da? Var det Gerald?
Junior.
Han fikk annet å gjøre. Vi skal balsamere liket.
Han sjekker arbeidet ditt senere.
Jeg skal være assistenten din.
Hallo, mine damer.
Jeg tror at jeg kjente ham.
Ja, jeg kjøpte gress av ham en gang. Hva skjedde?
Jeg tror at han døde.
Skal vi ses senere?
-Vi skal ta oss av ham først. -Nå?
Du mener balsamere herr Hadley.
Jeg kan vente litt og komme tilbake.
Det er ingen fare. Jeg var med noen ganger med Bobby.
-Ok, men ikke stå for nær. -Han spyr ikke.
Det skal mye til for å gjøre meg kvalm.
Nyheter fra WHNZ.Søster Sara-
-er på bokturné og skal signere bøker i Hinzmanville galleria.
-Det blir... -Det holder.
-Jeg håper at du liker øl. -Kaffe hadde vært bedre.
Jeg har ikke mer kaffe. Jeg har ikke mye annet hjemme, dessverre.
Jeg har kaldt vann.
-På flaske? -Bare vanlig kranvann.
Nei...!
Jeg drikker aldri kranvann.
-Er du redd for det som fins i det? -Tror du at de bare tilsetter fluor?
Perfekt paranoia-
-er perfekt beredskap.
Det som passer deg, pleier ikke å passe meg.
Det er jo slik det har vært, hva?
Ja.
Noe sånt.
Så...
Du har virkelig ikke gjort det døyt med dette huset heller, hva?
Se deg rundt, lillebror. Her har du en severdighet!
Jeg kommer ikke over det.
Pappas død, jeg vet det.
Han er overalt.
Jeg var ikke forberedt på det. Jeg jobbet der med ham i 30 år.
Kanskje du bare skal selge det, Gerald.
Begravelsesbyrået, huset, slipp det.
-Det hadde du ønsket, hva? -Lev her og nå!
Her og nå sitter foran meg og ber om penger. Krever penger.
Men jeg bryr meg ikke om det.
Jeg har store problemer.
Ovnen i krematoriet? Bare reparer den.
Det er ikke så enkelt. Gi meg den ølen om du ikke skal drikke den!
Hør her. Jeg er her nå.
La broren din hjelpe deg!
-Tror du at du vil vite hva det er? -Absolutt.
Da skal jeg fortelle.
Det var en god ide å ta en pause.
Jeg trodde at du skulle komme med øl, eller noe.
Dette var en god ide.
Dette er bra saker.
-Zombier? -Jeg vet ikke noe om zombier.
Ok.
Vent litt.
Så du sier...
...at det fins lik på begravelsesbyrået...
...som beveger seg?
På krematoriet. Ja, de beveger seg.
Noen av dem reiser seg.
Ok, ok.
Får jeg spørre om noe?
Beveger de seg raskt eller langsomt?
Er de langdistanse- eller sprinterløpere?
De beveger seg langsomt. De er døde.
Romero-zombier.
Ok.
Jeg tar gjerne den ølen nå. Nei, jeg henter den.
Bli med, du.
Dette er advokatene Boyle, Snyder og Wright. Trykk din linje!
Dan, det er Harold.
Jeg har det vi trenger mot broren min.
Sjekk mental manglende evne, så ringer jeg deg i morgen tidlig. Takk.
-Hvor sa du at du gikk på skolen? -Det sa jeg ikke.
Hun er nekro.
Hva?
-Hva er det? -Jeg liker døde mennesker.
Mener du...for sex?
Ta en blås til!
Det er rått.
Jesus, Gerald!
Hvordan kan dette engang ha begynt?
Pappa hadde en sidevirksomhet fra regjeringen. Med medisinsk avfall.
-Den føderale regjeringen? -Pappa tok ting de ikke ville ta.
De rullet inn og han brente alt de kom med, og fikk kontanter i hånden.
Virkelig?
Den ekte dritten begynte for omtrent to uker siden.
De kom med en riktig tjukk likpose.
Ok?
Og?
Jeg har faktisk hørt om sånne hendelser.
-Regjeringen. CRAC. -Crack?
-Det handler ikke om narkotika. -Nei...
Det er en anakronisme.
Initialer. C.R.A.C står for-
-Corps Reanimation Cover-up. Leser du ikke &quot;The Grudge Report&quot;?
Sosialiststyrte interneringsleirer, Område 51, lyder det kjent?
Jøss. Og...
...zombieangrep. Pittsburgh 1968 og siden -78.
Louisville i 1985 og Pittsburgh igjen i 1990.
De sier at den var lik den i 1968, men blodigere.
Pittsburgh. Pittsburgh.
Der begynte det. Ifølge &quot;The Grudge Report&quot;-
-er det verdens zombiehovedstad. Hinzmanville ligger ikke langt unna.
Hvordan vet du så mye?
-Det står på Internett, det er sant. -Jøss.
Selv jeg vet at alt på Internett ikke er sant.
Hvor har du hørt at alt på Internett er sant?
På Internett.
-Tror du at jeg er sprø? -Nei, nei.
-Jo. -Nei.
Jeg skal vise deg.
Cristie? Føler du deg bra, Cristie?
-Føler du deg bra? -Vi skulle ha sagt noe.
Du har vel tatt E før, hva?
E?
Ecstasy.
Russell puttet det i jointen.
Det er ok, du har det bra.
Du må bare ta det rolig en stund.
Tror du meg ikke? Vi drar dit nå.
Kom an, det er sent! Du har drukket, du kan ikke kjøre.
-Du kan vel kjøre bil med girspak? -Selvsagt. Ja.
Vær så god. Vi blir edru når vi er der.
Ja da, men vi stopper og kjøper kaffe. Du må være litt edru.
Lukk den.
Herregud!
-Det stinker. -Ta dette under nesen!
Herregud.
Gerald! Det må være hundre lik her inne.
Du liker vel skytevåpen?
-Jeg tar spaden. -Et gevær?
Du ga meg et gevær. Hva er det vi går inn i?
Hold deg bak meg!
Prøver du å sjokkere meg, så har du lykkes.
Vær forsiktig. Det er ladd.
Herregud.
Det er utrolig.
Hva er dette?
De er fra ulykken med Tea Party- bussen for noen dager siden.
Jeg hørte om det. Kom de hit?
Å, nei. Dette er fine amerikanere.
Deres guru, Dirk Ermey, kjørte dem ned i en grøft.
De begynte å våkne til live for to uker siden.
Noen dager før kom selskapet med en tjukk likpose.
Det var noe etsende i sekken.
Pappa tok imot alt og brente det raskt.
Men det gjorde ikke du.
Det var noe spesielt i den.
Gerald!
Hva da?
Gerald, hvorfor brenner du ikke bare likene, og kvitter deg med dem?
-Ild? -Hva?
Du var ikke her, så du vet det ikke. Pappa håndterte alltid kremeringen.
Jeg kunne ikke engang hjelpe ham.
Jeg prøvde.
Men jeg kunne aldri.
Ok, så du...
...tok bare likene og pengene.
-Det handlet ikke om penger. -Ok.
Da pappa døde mistet jeg fatningen, og noen måneder gikk.
Så begynner ting å hope seg opp.
Jeg er vel det man kaller...
...en som utsetter.
Ja, ja. Kom med meg.
Hva i...
...helvete er dette?
Bobby Kimball.
Hvorfor henger han der?
Bobby er spesiell. Han er sønnen jeg aldri fikk.
Han arbeidet her med meg i årevis.
Jeg hadde tenkt å la ham arve alt.
Men det ble ikke noe av det. Han ble revet i to av en lastebil.
Som han ser ut nå.
Men...
...hvorfor er han surret fast?
Da de andre kom tilbake tenkte jeg...
...at om jeg surrer ham fast så kan jeg kontrollere ham...
-...hvis han kommer tilbake. -Han er død.
Tilbake fra de døde.
Når de kommer tilbake, gjør de det langsomt.
Langsomt?
Så langsomt at man knapt merker det.
Jeg trodde at jeg var gal.
Så lånte jeg et videokamera av DyeAnne.
Jeg spilte inn hele natten, men så ingenting.
Ikke en bevegelse.
Det var da jeg spolte framover, jeg så en av dem bevege seg.
Så jeg hadde tid til å ta meg av det.
Jeg må bare ha kontroll på det.
Sent om natten dro jeg i gang motorsagen og tok livet av dem.
Det virker som en skummel historie, men hør på deg selv.
Du høres ut som en gærning. Alt jeg ser her-
-er en masse ødelagte lik som burde vært begravet.
Men for helvete! Jeg skal vise deg om du ikke tror meg.
-Gerald... -Jeg har kameraet her borte. Kom!
Batteriet er flatt.
-Jeg har mer bånd på kontoret. -Nei, nei!
Det holder. Jeg har fått nok!
Det har vært en lang natt. Jeg drar til motellet.
Geværet ditt.
Jøss, Gerald!
Helvete! Aldri en zombie i nærheten når man trenger en.
Junior! Er du her inne?
Junior? Junior?
-Tante Lou? -Herregud, for en stank!
Hva gjør du her så sent?
Jeg glemte vesken min. Jeg kjørte hele veien til kasinoet.
Og måtte snu!
Jeg kjørte tilbake hit, og syntes at jeg hørte stemmer...
Junior...
Hva er det som skjer her?
Alle disse likene...
Tante Lou!
Å, lille venn.
Jeg er lei for det.
Kom her. Kom!
Kom nå, kjære venn.
Kom her, du skal få sitte ned-
-i den gamle sofaen.
Du kommer til å klare deg fint.
Legg deg ned her! Slik, ja.
-Ikke rør dette! -Junior...
Jeg forstår ikke, Junior.
Jeg fikk et skrekkelig bitt.
Hva var det der for noe? Var det en gærning?
Skal vi ikke dra til sykehuset? Hvorfor drar vi ikke til sykehuset?
Jeg kan ikke ta deg til sykehuset, Lou.
De kan ikke gjøre noe for deg uansett.
Og de ville absolutt ikke forstå.
Forstå...?
Sier du at den tingen drepte meg?
Bare hvil hodet.
Lukk øynene og hvil litt!
Jeg kommer tilbake om en stund.
Og da er alt...
...akkurat som det skal være.
Hvil litt nå, Lou.
Hvorfor skjer dette nå, pappa?
Jeg prøvde å gjøre alt akkurat som du ville.
Tante Lou?
Her oppe.
Jøss. Så det er hit dere tar de avdøde, DeeDee?
Jeg heter DyeAnne, sa jeg jo.
Jeg er ikke så begeistret for å være blant de døde.
Jeg liker å gjøre forskjell for de levende.
Men jeg vil takke for skyssen-
-mens sjåføren til limousinen venter på...
Bergingsbil er ordet du leter etter.
Har du håndsprit, og en cola light?
-En cola light? -Jeg skal sjekke.
Takk. Og et bøyelig sugerør.
Herregud! Det er noe galt med tante Lou!
Hva skjer?
Helvete!
Å, jernbaner!
-Hjelp henne! -Bli med meg.
Hold deg borte!
Hva gjør hun? Hun ser ut til å være død!
-Jeg vet ikke! -Bort!
Vi må stoppe henne!
Russell! Bruk dette!
-Vær forsiktig! -Jeg er litt opptatt nå!
-Herregud! -Hva faen...?
Hvorfor skulle den gale damen angripe meg?
Alle liker meg.
Tante Lou?
Aner ikke.
Hun så nesten ut som en filmzombie.
Det er slik de ser ut.
Jeg pleier ikke se på sånne filmer.
De er for morbide.
Jeg føler meg helt svimmel.
I filmer oppfører de seg som tante Lou gjorde.
Og de vil spise hjerner.
Unnskyld, hva sa du nå?
Om hva skapningene vil spise?
Hjerner.
Hjerner?
-Herregud. -Faen, DyeAnne!
-Hva skjer? -Jeg ser henne ikke.
-Hurpa drepte henne. -Vi må finne og sperre henne inn.
Krematoriet. Jeg har nøkler. Døren dit er mest solid.
Vi sperrer henne inn der, det er tryggest. Det er bare lik der inne.
Vi stikker. Kom!
Det var meningen.
Da han kom tilbake, visste jeg.
Jaså...
Har du...gravd opp pappa?
Han var rask da jeg ga ham middelet.
Raskere enn de andre. For visse tok det flere dager.
Jeg visste at vi ikke skulle brenne dem.
Han ville bli kremert, men jeg tok ham hit i stedet.
Og nå er han tilbake.
Gravde du opp pappa-
-og ga ham av væsken fra likposen?
Livets blod.
-Pappa, det er Harold. -Ikke gå for nær!
Gerald...
Jeg trodde ikke på deg før, men det gjør jeg nå.
-Å se er å tro. -Men det løser ikke problemet ditt!
Hva skal du gjøre med alle de andre på begravelsesbyrået?
Dette er alvor, Gerald.
Folk er i fare. Tenker du på tante Lou? Hun er familie!
Hun ble bitt.
-Hun er nok zombie nå. -Hva?
Gerald!
Herregud!
Hva har du gjort?
Hva skal vi gjøre?
Jeg tok tilbake pappa.
-Alt annet er litt tåkete. -Ok.
Ok, ok, ok.
Vi må tenke klart.
Ok.
Vi kan nok holde myndighetene unna, og vi skal ikke brenne dem.
Men krematoriet må være låst. Forstår du?
Under lås og slå. Og så...
-...kjører vi grønt! -Hva snakker du om?
Mark! Jeg vet hvor jeg kan få tak i masse mark!
Jeg skal hjelpe deg.
Jeg skal hjelpe deg. Men ikke gratis.
Jeg må få noe i gjengjeld.
Pappas gamle dokumentmappe.
Det ligger 30 000 dollar i den. Det er alt jeg har.
Det er en start, men det holder ikke.
Hva vil du ha?
Gerald, hva vet du om organinnhøsting?
Et menneskes kropp er verdt 200 000 dollar-
-når det deles opp og selges til firmaer som kjøper menneskelig vev.
Du blir kvitt problemet ditt-
-og du begir deg inn i vevsbransjen med meg.
-Vevsinnhøsting? -Ja, marken eter de råtne...
...og vi tar det vi vil ha fra resten.
Og fra de nye kundene.
Bein er veldig verdifulle.
Før begravelsene må vi erstatte beina med...
...nå tanker jeg fritt...plastrør.
Hvem ville finne det ut?
-På begravelsesbyrået? -Det er perfekt.
Det er skjending! Jeg vil ikke være respektløs mot de døde.
Gerald! Det er det du har vært!
Jeg beskytter pappas arv!
Jeg er ingen gravplyndrende vevstyv!
Pappa!
Lillebror, nå kommer du ikke tilbake mer.
Jeg vil gjerne hjelpe deg, men det fins ingen kur for det bittet.
Dette er et bra sted for deg.
Med familien. Hjemme.
Gerald, svar!
DyeAnne.
Cristie?
Det passer ikke akkurat nå.
Hva?
Jøss. Ro deg ned. Ro deg ned.
Ok. Bli der. Jeg kommer så fort jeg kan.
Dette er nok ikke rett tidspunkt. Men det fins ikke.
-Vi må ta oss av DyeAnne. -Hva mener du?
-Hun kommer tilbake. -Kommer hun tilbake?
Som tante Lou?
Ja, akkurat slik.
Du sa at du og Russell ble angrepet av en gal hurpe, hva?
Det samme vil skje henne.
Hva skal du gjøre?
Dette er ikke DyeAnne lenger.
Gå ut herfra og kom ikke tilbake inn!
Gå, nå.
Helvete.
-Det fortjente hun ikke. -Vi må hente Russell.
Han ble dratt inn i ovnsrommet. Han er død.
Vi vet ikke at han er død.
-Bryr du deg ikke? -Han fortjente det heller ikke.
-Vil du ikke engang forsøke? -Om jeg trodde det fantes en sjanse!
Fins det ingen sjanse?
-Har du skutt før? -Nei.
Man trykker bare på avtrekkeren.
Ok. Vi går inn bakveien.
De fleste er nok på forsiden.
-Hvorfor installerte du buret? -Av sikkerhetsgrunner.
På baksiden av et krematorium?
-Snakk stillere! -Hva har skjedd her?
Det får vi ta en annen gang.
Nå henter vi Russ.
Hold deg nær meg.
-Jøss! -Fokuser på det vi gjør.
Pust gjennom munnen om du kan!
Bruk den, og sikte mot pannen.
Herregud!
-Jeg ser ikke Russell. -Ikke jeg heller.
-Gerald. -Herregud. Er det ham?
-Han lever fortsatt. -Det er ikke ham.
-Bare et lik i en Russell-drakt. -Hva?
Han har vært død for lenge, det syns.
Hjernen prøver å henge igjen, men det er ikke Russ.
Jeg kan ikke se ham slik.
-Hva gjør du? -Avslutter det. Så stikker vi.
Gerald, se!
Cristie, skyt den!
Skyt henne! Cristie!
Cristie!
Cristie, hvor er du?
Forsvinn! Bort!
For faen, Bobby! Slipp henne!
Stikk av, Cristie!
Jeg kommer straks!
Bli med inn. Jeg skal hjelpe deg.
Kom an.
Sett deg ned.
Du er sjokkskadet, Cristie.
Du må få i deg litt væske.
Takk, Gerald.
Vær så god.
Det er varmt og smaker ikke så godt.
Men det hjelper.
-Hva er det? -En sånn energidrikk.
-Som Red Bull eller Monster? -Noe sånt.
Drikk opp. Det får deg til å føle deg som en ny kvinne, jeg lover.
Hva var det du ga meg?
Du forgiftet meg!
Det er ikke gift. Det er livets blod.
-Bare vent og se. -Nei!
Du er spesiell. Det var ikke tilfeldig at du kom hit.
Jeg skjønner det nå.
Når du kommer tilbake, skal jeg ta meg av deg.
Slapp av.
Jeg er straks tilbake.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv